PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Tak co teď?
Nic se nezměnilo. Držíme se plánu.
Zůstat trčet u mimozemského vodopádu byl plán, jo?
Bouřka začne zhruba za 97 minut.
Až to začne, zažehneme motory.
Všichni víte, co dělat?
Naplnit nádrže metanem.
Já mám plachty.
Rozložíme stěžeň a takeláž dáme dolů.
Lana udělám já.
Jestli máme bouři využít, musí být drak co nejvýš.
- Done! - Zde.
- Víš, co dělat? - Ano. Od tebe to zní líp.
Penny, postarej se, ať má Don vše, co potřebuje.
- Budeme to řešit? - Co myslíš?
Ten kovový příkop uprostřed planety.
To se nemůže jen tak stát.
Někdo to postavil. To tě nezajímá kdo?
Zajímá, ale teď se musíme věnovat tomu,
že 16 miliard joulů udeří tam, kde teď stojíme.
Kdo je pro to stát někde jinde?
V Jupiteru budeme v pořádku.
Loď bude jako Faradayova klec. Elektřina poteče kolem nás.
Místo skrz nás.
Podíváme se, co tam je. Až budeme ve vzduchu.
Promiňte. Já žádný úkol nedostala.
Máte za úkol nic nedělat a na nic nesahat.
Až budeme zase plachtit, zavoláme. Jdeme na to.
Nemá ráda, když nás nezachraňuje ona.
Víš,
včera jsem mluvila s Willem a říkal,
že s drakem neexperimentoval jen Ben Franklin.
Georg Reichmann to prý zkoušel o pár týdnů později.
Fakt? O těch druhých se v učebnicích dějepisu nikdy nepíše.
Hlavně proto, že mu blesk přeskočil na čelo a hned ho zabil.
Will se musí naučit neříkat všechno.
Proč objímáš zeď?
Slyšíš to?
To tikání?
- Jo. - Jo, asi rotátor v chladicím otvoru.
Když se z vesmírné lodi stane ponorka, tak tiká.
Hej, Wille! Jak to jde s tím metanovým filtrem?
Dej mi chvilku, zrovna jdu do kokpitu.
Co tady děláte?
Snažím se nepřekážet.
Vždy mě fascinovaly mořské řasy.
Pro lidi to jsou jen odpadky,
ale neuvědomují si, že to každý den používají.
V zubních pastách, krémech, šampónech.
Ve všem, co je dělá hezkými.
To je častý případ.
Vážíš si věcí, až když zjistíš, že ti můžou pomoct.
Vážně čekáte uznaní za to, že jste nás provedla tou bouří?
Nebylo to jen tak něco.
Chtěla jste zachránit sebe.
Ne moji rodinu nebo mě...
jen sebe.
Koukejte na něj!
Takový chlapák.
Když jsem byla zavřená, ani jednou jsi nepřišel.
Jdu, není se o čem bavit.
Ale je. Ty a já...
jsme jediní, kdo ví, jaké to je být s tím robotem spojený.
Vy to nevíte.
Jen jste ho využívala.
V tom je rozdíl?
Úkolem robota je dát svému pánovi to, co chce.
Já chtěla bodyguarda...
ty kamaráda.
Omluvte mě.
Mám práci.
Chudák holka!
Co ti to ti Robinsonovi udělali?
Jsou na tebe hrubí. Musíš si říct, kdy mají přestat.
Dej to sem.
Mám to.
- Potřebuješ pomoct? - Jo. Máš tam někde páčidlo?
Musím sundat ty chaluhy nebo co to je.
Ještěže jsem tady.
Fakt nevím, co bys dělal,
kdybych ti tady to železo nepodala.
Děkuju.
Zdá se mi to, nebo mi máma dává jen úkoly pro blbce?
Abych tomu rozuměl, práce se mnou je pro blbce?
Tak to nemyslím.
Will má pokaždé něco na přemýšlení, Judy něco obtížného
a já něco, co by zvládl každý.
Vykládáš si to špatně.
Nevyčnívat je důležité. Je to vlastně jedna z mých zásad,
mezi „nikdy se nehlas“,
„vždy si sedej dozadu“ a „nebuď nikdy v ničem dobrý“.
- A jsi spokojený? - Naprosto.
Dokud jsem nepotkal vás. Bandu snaživců.
Mělo mi to být jasné hned.
Jak to jde, Done?
My o vlku...
Vše v pohodě?
Jo. Jen pár hrbolů a odřenin.
Mohla by se natřít, ale létat bude.
Musím jenom sundat ty věci, co jsou nalepené na boku lodi.
Jo, ty řasy. Viděli jsme jich na přídi hodně.
Jo, je tam toho hodně.
To spálí atmosféra. Hlavně aby to nezničilo trysky.
Zavolej, kdybych se na něco měla podívat.
Jasně.
Penny, potřebuju něco silnějšího.
Na. Běž dovnitř a podívej se...
Co to?
Ta chaluha mě kousla! Co to sakra je?
- Mám jít pro Judy? - Ne. To nic.
Moje noha. Necítím ji.
- Škrtí ti to nohu? - Já nevím.
Nemůžu pohnout nohou!
- Mami! - Penny?
- Penny? Jsi v pořádku? - Mami!
Johne, ten drak!
Ne!
Dělej!
Vydrž! Done! Podej mi ruku.
- Klouže to! - Mám tě.
Opatrně! Ta řasa... Nesahej na ni!
Mami, pomoc!
Kopej nohama! Bojuj s proudem!
Je moc silný.
Už jdu!
- Vydrž! - Wille, Judy, do přetlakové komory!
Mami!
Penny! Maureen! Ne!
Maureen, Penny, ozvěte se. Slyšíte mě?
Johne.
- Jsme v pohodě. - Co teď?
Jsme v pohodě!
Děkuju.
„V pohodě“ vypadá jinak.
Dýcháme a jsme celé, to znamená v pohodě.
Zkontrolujte si skafandry.
Díry, prasklé sklo...
poškozená filtrace.
Všechno v pořádku.
Jsme v pohodě.
Neuvěřitelné.
Budeme teda řešit, co to je?
Protože já bych ani nemusela.
Kvůli tomu se sem stahují blesky.
Ten kov... Chová se jako vodič.
Haló? Mám špatný pocit, když tam jste samy.
- Zkusím najít cestu dolů za vámi. - Johne, ne.
Zůstaň, je to dobré!
Musíme jen...
najít cestu zpátky.
Nějak.
Páni, to je trapas.
- Nesahej na tu chaluhu. - Nevidím ji.
Hlavně si mě nefoťte! A nikomu ani muk.
- Poškodilo by mi to jméno. - Radši nemluv.
Jo. To je ono.
Máma a Penny spadly přes okraj.
Podle táty jsou v pořádku.
Co kdybys jim pomohl? Tohle zvládnu.
- Určitě? - Jo, určitě?
Docela dost nic necítím.
Běž. Zavolej mi, kdybys potřeboval.
Dobře?
Jo, drž.
Mám nápad.
Toho draka...
sundáme, uvážeme a tu koncovou část spustíme dolů.
Mělo by to stačit.
- Už na tom dělám! - Vrána k vráně...
Máme...
Šedesát osm? Ne, 67!
Šedesát sedm minut.
Až se vrátíme, vypustíme draka, aby byl nachystaný na blesky.
Lezu, co nejrychleji to jde.
- Opatrně, prosím. - Přestaň se hýbat!
Je to moje oblíbená noha!
Proto tu věc musím odříznout, protože se z té nohy šíří toxin.
Něco se děje.
Necítím hlavu.
Super, aspoň to nebude bolet.
To není vtipný.
Opatrně, tati.
Už to bude.
Tati!
Johne, jsi celý?
Jsem v pořádku. Pojď.
Mami, koukej na toho draka.
My tady zůstaneme?
Ne. To bude v pohodě.
Máme čas. Johne?
Jo, slyším.
Neboj, budeme prostě muset najít jinou cestu.
Já vím.
Poraď se s Willem a Judy, přemýšlejte.
My taky budeme.
Dobře.
Brzy se uvidíme, jo?
Brzy se uvidíme.
Nějak to vymyslíme.
Ano?
Dobře.
Na něco přijdeme. Jak říká tvoje máma...
Každý problém má řešení.
Buďte k něčemu dobrá a ukliďte to.
Já bych moc ráda, ale tvoje matka mi nařídila...
Ta tu teď není!
- Musí být fajn tomu jednou velet. - Jo, radši pracujte.
Done, máš příznaky anafylaktického šoku.
Potřebuju zadržet šíření toxinu, aby ti nepostihl mozek.
Dám ti krevní transfuzi, jo?
Moje hrdinka.
Ne tak docela.
Je tu jen jeden člověk, který má stejnou krevní skupinu...
a já to nejsem.
Bylo by mi ctí darovat pro takovou dobrou věc.
Ani náhodou.
Je to vážné, Done.
Jinak tě budu muset uvést do kómatu.
Jedině tak přežiješ.
Na lezení je to moc kluzké.
- Není se kde chytit. - A co ta takeláž?
- Mohli bychom postavit lešení? - Tím získáme nanejvýš devět metrů.
Bude zbývat 35 metrů.
I když to stihneme včas, bez toho draka motor nenastartujeme.
Já vím.
Když se odtud nedostaneme, zabijou nás ty blesky.
Nechci slyšet problémy, Penny, chci řešení.
Promiň, já jen...
To je v pohodě.
- Řekla jsem to špatně. - Dobrý, v pohodě.
Ze všech svých dětí tady trčíš právě se mnou...
- Penny, to s tím nemá nic... - No tak.
Nebyl by lepší Will, který by tahal rovnice z rukávu?
Tady nám rovnice nepomůžou.
A kdyby tu Will byl, věděl by to. A Judy?
Už by ušla 50 kilometrů,
našla strom s kosmolisty a postavila kosmožebřík.
Nech toho. Každý z vás má talent, který vás činí jedinečným.
- Některé jsou ale užitečnější než jiné. - Dost!
Snad má táta víc štěstí než my.
To stačit nebude!
Máš tu nákladní síť?
Mám všechno.
Musí to jít i jinak.
Jestli jo, tak zatím nevím jak.
Myslíš na robota?
Taky si přeju, aby tady byl.
V armádě byly některé dny opravdu těžké.
Nad vodou mě drželo to, že tě zase uvidím.
Udělal bych cokoliv, abych se za tebou vrátil.
Myslím, že ten robot je na tom stejně.
A věděl jsem,
že budeš v pořádku, bez ohledu na ten šílený svět.
Protože ty, tvoje máma a sestry se navzájem ochraňujete.
A to teď musíme udělat.
- Musíme. - Počkej!
- To je ono. - Co?
Ochraňovat se!
Máma říkala, že tu budeme před blesky v bezpečí.
Z lodi bude Faradayova klec.
Jo, ale máma a sestra v ní nejsou.
Tak jim ji seženeme.
Tady nejde stavět Faradayovu klec.
Je to dobrý nápad, ale není čas, abychom stavěli něco...
Nemyslím stavět.
Už ji máme.
V garáži.
- Transportér! - Musíme ho dostat dolů.
To by fungovalo?
Není to na to stavěné, ale mělo by!
Neřeší to problém s drakem, ale aspoň budete v bezpečí.
Počkej!
Třeba toho draka nepotřebujeme.
Kabel navijáku transportéru je vodivý.
Pokud na něm transportér spustíme, zabijeme dvě mouchy jednou ranou.
Nejsme těmi mouchami my dvě, že ne?
Spojíme opačnou stranu kabelu s motorem
a až blesk udeří, tak to bude jako...
Startovací kabely.
Je tu jeden problém...
Spíš víc, ale popořadě...
Co myslíš?
Transportér je v garáži na Jupiteru.
Já vím.
Ta je pod vodou.
Ještěže jsem si vzala mariňáka.
Co se bude dít, až otevřeme rampu?
Mimo to, že garáž změníme na toxické akvárium?
Jak můžeme vědět, že se transportér nepotopí?
Není o moc jiný než mariňácká obojživelná vozidla.
Jde o vztlak.
Když je něco lehčí než voda, kterou to vytlačuje, plave to.
Dobrý? Musíme garáž zapečetit, ať se nezatopí zbytek lodi.
Dobře, hned jsem tam.
Wille, tak pojď.
Všechno dobrý?
Jo! Asi jo.
Otevírám stavidla za tři, dva, jedna.
To zní nějak divně.
To teda jo.
- Muselo se zaseknout. - Jak?
Fakt super.
Potřebuju, abyste se uvolnili,
- aby transfuze zabrala. - Jude.
Čím jsi odřezávala tu věc z Donovy nohy?
- Plazmou, proč? - Máme ještě?
- Tati! - Chaluha blokuje garáž.
Ale ta je pod vodou, tak na co?
Nemám čas na vysvětlování.
Musím to udělat a potřebuju tě.
- Zvládnou to tu chvíli sami? - Jo.
Jdeme.
Konečně sami.
Proč jim to trvá tak dlouho?
Transportér už by tu měl být.
Třicet šest minut.
Oni to zvládnou.
Will a Judy mu pomůžou.
- Taky jsi nás jednou zachránila. - Kdy?
V diamantové bouři. Byli jsme zaseknutí a zachránila jsi nás.
- Neuposlechla jsem a ukradla transportér. - Ale zachránila jsi nás.
Takže mou dovedností je nevychovanost?
Musíš na mě být pyšná.
Děje se s tebou něco, o čem bych měla vědět?
Odkdy spolu my dvě nemluvíme?
Co říkáš na tu mou knihu?
- Cože? - Na mou knihu.
Will je rozdal a všichni k tomu něco řekli. Četla jsi to?
Samozřejmě.
Zaujalo tě tam něco?
Mě zaujalo... jak jsi...
Jak ses jako spisovatelka zlepšila.
Tak děkuju.
Nemůžu se dočkat, co napíšeš o tomhle.
Pár faktů je špatně, ale...
má svůj osobitý styl.
Líbí se jí mé vlasy.
To je hezké.
Je to hodně otevřené.
Například Judy sní o tom, že se odstěhuje z domova.
Někdo jménem Vijay Dhar zřejmě neumí líbat.
A o Donu Westovi...
se ukáže, že je pašerák.
Za žádnou cenu nesahejte na tu chaluhu. Je toxická.
- Dvacet devět minut! - Na čas se nekoukejte.
Nastavil jsem upozornění.
Pokračujte!
Sakra, to je pevný.
Pořád předstíráš, že jsi lepší než já,
ale přitom...
jsme jeden jak druhý.
Oba jsme outsideři, v kolonii nás odmítli,
vlastní rodinu nemáme.
Takže Robinsonovy obíháme jako dva...
Buď prosím ticho.
Vrací se ti řeč, to je pokrok.
My dva si nejsme vůbec podobní.
A největší rozdíl je...
že pokud se vrátíme do civilizace,
půjdu hned do práce...
kdežto ty hned do vězení.
Opravdu?
Jak by se asi tvářili tví nadřízení,
kdyby věděli...
že když jsme se seznámili, snažil ses ukrást Jupiter?
Resolute potřeboval opravit,
a místo abys dělal to, cos měl...
chtěl jsi utéct.
Možná, že to přehlédnou.
Ale já jsem zločinec
a ty jsi mi napomohl k útěku.
- Já jsem ale nevěděl, že jsi... - No tak, Done.
Viděls, jak se soukám do toho příliš malého skafandru.
A můžeš si nalhávat, co chceš,
ale v hloubi duše jsi to věděl.
A tuším, že komplicům se práce nevrací.
Máš štěstí, že se teď nemůžu pohnout.
Uděláme to takhle.
Pokud se vrátíme do civilizace, budu asi dost v průšvihu
a očekávám, že mi s tím pomůžeš, Done.
Budu od tebe čekat,
že ať už jsem podle nich kdokoliv, potvrdíš jim to.
Očekávám od tebe oddanost, Done.
Odteď jsme pokrevní bratři.
Proč jsi neřekl, že jsou máma a Penny v takovém průšvihu?
Nechtěl jsem, byla jsi u Dona.
Kdybych to věděla, mohla jsem pomoct.
Hej, Judy!
Judy!
- Jsi v pořádku? - Jo.
- Určitě? - Jo, skafandr je v pořádku.
Tak jděte nahoru. Já to dodělám.
Půjde to rychleji, když tu budeme.
Je to nebezpečné.
Neber mě pořád jako dítě!
Beru tě jako jediného doktora, co máme.
Když se něco stane, budeš potřeba.
Ale nevěříš, že bych ti mohla pomoct?
Tady nejde o důvěru, ale o to být chytrý.
Tak běž!
Běž!
Judy! Pojď.
- Honem, tudy! Musíme jít! - Dobře.
Bude v pořádku.
Judy, ne!
Tati!
Ne, zlato, rychle nahoru! Běž!
- Ještě to není! - Běž, Wille!
- Mami? Penny? - Wille?
Dostali jsme transportér ven.
Skvělá zpráva!
Budeme připravené!
Tamhle je!
Skvělá práce.
Měli jste potíže?
Nás nic nezastaví.
Dobře, Johne,
až blesk udeří, odletíte. Ano?
Nevíme, jak dlouho Jupiter bleskům odolá.
Pojď!
Co se stalo? Proč se to zastavilo?
Johne?
Došel kabel.
Cože? Určitě?
Jo! Říkalas, že to bude stačit.
Mělo by!
Možná se Jupiter posunul
nebo se kabel někde zachytil.
Na to už není čas. Musíme nahoru.
- Jak? Je to nejmíň devět metrů. - Jo, devět metrů.
Devět metrů... Moment!
Penny na to přišla.Ty jsi na to přišla.
- Vážně? - Takeláž!
Hele, možná na mě něco máš,
ale Robinsonovi tě při první šanci udají.
Je jedno, co komu řeknu.
O Robinsonovy se postarám já.
Žiju s nimi už sedm měsíců.
Vím přesně, co si o tobě myslí.
Já taky, ale nepotřebuju je získat všechny,
stačí jednoho.
Rozděl a panuj, to je tvůj plán?
Víš co?
Nic takového se nestane.
A to víš i ty sama.
Protože navzdory rozporům...
Dělej, mami.
nebo neshodám...
ta rodina drží pohromadě...
i když jde do tuhého.
Takže mě klidně vydírej.
Ale ve výsledku je jedno, jestli ti kryju záda...
když tě udají Robinsonovi.
To ještě uvidíme.
Máš to.
Atmosférický jev za 90 sekund.
Maureen, mluv se mnou!
Už to bude!
Tak co?
Zvládneme to!
Drž se!
Penny, musíš pokračovat!
Snažím se.
Vím, že to dokážeš.
Wille, Judy, připoutat.
Maureen, budu s tebou celou dobu.
Slyšíš?
Už to skoro je!
Mluv se mnou. Řekni, až budete v transportéru.
Jsem tam! Máma je hned za mnou.
- Bože můj. - Blesk zasáhl...
- Co se stalo? - Elektřina ruší rádiové vlny.
- Jdu se tam podívat. - Ne! Připoutej se.
Vyrazíme, hned jak nás trefí blesk.
- Ale co máma a Pen... - Budou tam!
Ty dveře... Proč to tak trvá?
Penny, tvoji knihu jsem nečetla.
- Já vím. - Ale přečtu.
Hned jako první věc. Slibuji.
Pojď za mnou.
Mám tě ráda.
- Máme dva! - Držte se!
- Přitáhni je. - Dobře.
Už to skoro je. Patnáct...
Mami?
- Deset... - Penny? Slyšíš mě?
- Pět... - Mami.
Penny! Slyšíš mě?
Musíme za nimi.
Počkej, zvedá se rampa! Judy?
Kyslík obnoven.
Nastavím autopilota. Jdeme!
Mami! Penny!
Počkej!
No tak!
- Penny! - Mami, Penny, prosím.
Maureen?
Penny?
Penny!
Jsi v pořádku?
Víš, že ten ostrov v porovnání s tím vůbec nebyl špatný?
Vážně? Vtipkuješ?
Kde je Will?
Ahoj!
Hej, tati...
chtěla jsem ti jen říct...
že už je mi 19
a zvládnu víc, než mi dovolíš.
Já vím, ale poslouchej, Jude.
Být dospělý taky znamená si uvědomit,
že i když něco dělat můžeš, neznamená to, že bys měla.
Jako třeba dát stěžeň na Jupiter?
Pojďme nahoru.
Slyšíte to taky?
Co?
Ten zvuk. Slyším to celý den.
- Wille! Pozor! - Wille, k zemi!
Co to tady sakra dělá?
Je to z doby, kdy nás napadl SAR.
- Co je SAR? - Sekundární antropomorfní robot.
Musíte uznat, že na nás útočí na nás kdeco.
Ono to tady...
bylo celou dobu.
Bylo to někde zapadlé a pak to v té vodě vyplavalo.
Takže byl celou dobu naživu?
Nebo to něco spustilo?
Možná...
ten kov v příkopu. Byly tam jakési znaky,
které do něj byly vyryté a byly podobné znakům...
Na robotovi?
A jeho lodi.
Co to znamená?
Že ten, kdo ho stvořil, vyrobil i tohle místo.
Je to dobrá, nebo špatná zpráva? Už fakt nepoznám rozdíl.
Kdybychom se vrátili dolů a prostudovali ty znaky, našli bychom...
Jediné, kam jdeme, je co nejdál odsud.
Ale tys říkala...
Vím, co jsem řekla! Máme větší problémy než robota.
- Jako co? - Jako kolik jich tam ještě je.
Tak jo, jdeme nahoru.
Poletíme na orbitu.
- Ale co... - Nahoru, teď.
Budu tam, jen musím...
Já vím.
Běžně to funguje tak, že se před letem hlásí:
„Hele, chystáme se letět, tak se asi připoutejte.“
Nebo třeba: „Pokud potřebujete čůrat,
tak běžte teď, pak už to nepůjde...“
Byli jsme v pohodě.
Ne. Tys byla v pohodě! Já se neudržel.
Je to, jako bych měl ploutve.
Gratuluju, uzdravuješ se.
Hej, Penny.
Dobrá práce, mimochodem.
Četla jste to?
Samozřejmě. Jako všichni, ne?
Co se vám v ní líbilo nejvíc?
Jak jsi psala...
nevím úplně přesně, jak to bylo...
Vydrž, už vím.
„Největší ironií je to, že jsem málem umřela, abych se dostala někam,
kam jsem nikdy nechtěla.“
Ta slova...
mi opravdu utkvěla.
Vážně jsi nechtěla opustit Zemi?
Na tom už nezáleží.
Právě že záleží.
Neuvažovala jsi někdy, že by ses odpojila?
Sama?
Vypadáš jako holka, co se o sebe umí postarat.
To by mi rodina nikdy...
Taky se mi zdá, že ke všemu nepotřebuješ svolení.
Běž si raději odpočinout.
Nevadí, když si to nechám?
Všechno ostatní už jsem přečetla třikrát.
Jasně. Díky, že jste to přečetla.
Bylo mi potěšením.
Ahoj.
Něco jsem ti přinesla.
Mám vlastní.
Ten je mámy.
Tak proč mi ho dáváš?
Vyfotila pár těch znaků, které jsme viděly v tom příkopu.
Nechceš se podívat?
Díky!
Vydal jsi moji knihu.
To ospravedlňuje aspoň malou krádež, ne?
Penny?
Pokud nás ten robot nenajde...
najdu já jeho.
To je dobře.
Tušíš, na co se díváme?
Dělá se na tom.
Co to je?
Nevím.
Něco velkého.
Možná meteor.
Co jiného? Hádám, že letí přímo na nás.
Neletí.
Co se děje?
Nic, to nebyl poplach.
Je to zvukový podpis.
Každá loď má v podstatě zvukový vodoznak, aby mohla být ve vesmíru identifikována.
A komu patří tenhle?
Ten patří...
Resolutu.
- Resolute! - Resolute!
Co? Je blízko?
Ani ne, ale můžeme se tam dostat.
To není možný.
Skvělé. Pojďme.
Jdeme.
- Vyrážíme! - Jdeme!
ZTRACENI VE VESMÍRU